Poštovani predstavnici Parlamenta i Vlade Njegovog Kraljevskog Veličanstva,
dame i gospodo,
dragi prijatelji!
![](/fotog/05072023-33.jpg?px=518)
Prije svega, želim u svoje ime i u ime ogromne
većine građana Bosne i Hercegovine izraziti zahvalnost Vladi i Parlamentu
Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Sjeverne Irske (Ujedinjeno
Kraljevstvo) na principijelnoj borbi za očuvanje istine o počinjenom genocidu
nad Bošnjacima.
Iskrenu zahvalnost upućujem predsjedavajućem Fondacije
„Remembering Srebrenica“ Waqaru Azmiju i cijenjenim prijateljima iz ove fondacije.
Poštovanje želim iskazati i premijerki Margaret
Thatcher i lordu Paddyju Ashdownu koji više nisu s nama, a koji su još tokom
agresije na međunarodno priznatu državu Republiku Bosnu i Hercegovinu tražili
pravedno djelovanje međunarodne zajednice.
Lord Paddy Ashdown, kao visoki predstavnik
međunarodne zajednice u Bosni i Hercegovini, trajno će ostati upisan u
historiji Bosne i Hercegovine i Evrope kao čovjek koji se istrajno i snažno
borio za prevazilaženje posljedica agresije i genocida. Ovaj diplomata i
humanista ostat će upisan velikim slovima u historiji naše dvije države.
Zahvalnost
iskazujem i Vladi Ujedinjenog Kraljevstva na doprinosu u provođenju Daytonskog
mirovnog sporazuma i podršci evroatlantskom putu Bosne i Hercegovine.
Građani
Bosne i Hercegovine visoko cijene
angažman Ujedinjenog Kraljevstva koje je 2015. predložilo Vijeću
sigurnosti Ujedinjenih nacija
(UN) Rezoluciju o Srebrenici S/2015/508.
Iako
je usvajanje teksta Rezolucije
zaustavljeno korištenjem prava veta od strane Ruske Federacije, mi smo Rezoluciju doživjeli kao važan
civilizacijski iskorak u borbi za
istinu i
pravdu.
Uvjereni
smo da je ova rezolucija
podjednako važna za svijet koliko i za Bosnu i Hercegovinu, jer njom se
nedvosmisleno iskazuje, na globalnom nivou, osuda genocida i podrška žrtvama.
Najviši
sudovi UN-a dokazali su šta se dogodilo u Bosni i Hercegovini od 1992. do 1995.
godine.
U našoj državi nije bio građanski rat, kako su to neki
željeli prikazati. Riječ je o međunarodnom oružanom sukobu. Na međunarodno
priznatu državu Republiku Bosnu i Hercegovinu izvršena je brutalna agresija.
Protiv naše zemlje vođeni su udruženi zločinački poduhvati, tokom kojih je
počinjen genocid nad Bošnjacima.
To su činjenice koje se ne mogu izbrisati. To su trajne
osude zločinačkim velikodržavnim projektima razbijanja Bosne i Hercegovine.
Presude Međunarodnog suda pravde i Haaškog tribunala ne
postoje da bi bile arhivirane. One se moraju detaljno analizirati i
implementirati.
Brojnim
pravosnažnim presudama međunarodnih i nacionalnih sudova dokazano je da su
jedini genocid u Evropi nakon Drugog svjetskog rata počinile jedinice vojske i
policije tzv. Republike Srpske.
Tokom jula
1995, u bezočnoj operaciji ubijanja, s jasnom namjerom, organizovano i prema
tačno utvrđenom planu i obrascu, na stravičan način, likvidirano je preko 8.000
Bošnjaka. Među ubijenim bilo je i preko 800 djece.
U i oko Srebrenice, na hiljade zarobljenih Bošnjaka je brutalno
likvidirano i zatrpano u masovne grobnice. Na stotine njih je živo zakopano.
Djeca su odvajana od majki i ubijana pred njihovim očima. Masovne i pojedinačne
likvidacije, prisilno premještanje stanovnika, izvršeni zločini silovanja,
nasilno razdvajanje porodica, svjesno i ciljano uništenje imovine i civilnih
objekata, te nametnuti teški egzistencijalni uslovi života, svjesno su
počinjeni u namjeri da se fizički ili biološki unište Bošnjaci kao etnička
grupa.
O svemu
počinjenom u i oko Srebrenice, u julu 1995, postoje brojni dokazi, među kojima
i masovne grobnice - primarne, sekundarne i tercijarne.
Političke i
vojne vlasti tzv. Republike Srpske su planirale zločin genocida, izvršenje,
osiguranje logističke podrške, a zatim i u prikrivanju zločina kroz prekopavanje
i prikrivanje masovnih grobnica, što je, naglašavam, potvrđeno odlukama
Međunarodnog krivičnog tribunala za bivšu Jugoslaviju.
Za
zločin genocida nad Bošnjacima u i oko Srebrenice Haaški tribunal je osudio na
doživotnu kaznu zatvora prvog predsjednika samoproglašene Republike Srpske
Radovana Karadžića, kao i druge najviše političke i vojne zvaničnike ove
paratvorevine. Oni su pravosnažno osuđeni, ali njihova politika nije mrtva.
Nažalost,
aktuelni predsjednik entiteta Republika Srpska Milorad Dodik nije izvukao pouku
iz presuda međunarodnih sudova. Naprotiv, slično kao i zločinac Radovan
Karadžić, Dodik negira počinjeni genocid, vrijeđa žrtve i njihove porodice i
povlači poteze koji predstavljaju ozbiljnu prijetnju očuvanju mira i sigurnosti
u Bosni i Hercegovini i regiji.
Za istraživanje genocida počinjenog nad Bošnjacima u i oko
Srebrenice, od posebnog je značaja presuda Međunarodnog suda pravde, u
smislu odgovornosti Srbije za nesprečavanje genocida. Srbija je, prema sadržaju presude, jedina
država u Evropi koja je prekršila Konvenciju UN-a o sprečavanju i kažnjavanju
zločina genocida.
Genocid
nad Bošnjacima u Srebrenici nije rezultat spontanosti. Osim izvršilaca genocida
moramo do kraja osvijetliti ulogu intelektualaca, medija i drugih struktura
koje su osmislile, organizovale i podržale izvršenje genocida.
Ujedinjene
nacije i demokratske zemlje svijeta su priznale počinjene greške prema Bosni i
Hercegovini.
Generalni
sekretar Ujedinjenih nacija Kofi Annan je priznao krivicu međunarodne
zajednice, rekavši da „Srebrenica predstavlja najveću sramotu u historiji
Ujedinjenih nacija“.
Počinjene
greške se više ne mogu ispraviti, ali se mogu zaustaviti nove.
Zato,
treba hitno i odlučno zaustaviti proruskog predsjednika entiteta Republika
Srpska prije nego što destabilizuje Bosnu i Hercegovinu i Zapadni Balkan.
Vrijeme
je da se i Evropska unija priključi sankcijama koje su protiv negatora genocida
i rušitelja Daytonskog mirovnog sporazuma uvele Ujedinjeno Kraljevstvo i
Sjedinjene Američke Države.
Svijet
i Evropa moraju izvući pouke iz Srebrenice.
Od
julskih dana 1995. riječ Srebrenica odzvanja našom planetom kao simbol jedinog
genocida u Evropi nakon Drugog svjetskog rata.
Svako
zlo koje ne zaustavimo na početku postaje puno veće i opasnije u nastavku.
Zajedno zaustavimo novo zlo koje ponovo prijeti miru u Bosni i Hercegovini.
Brutalna
ruska agresija na Ukrajinu treba biti opomena šta se događa kada je na sceni popuštanje
i ignorisanje opasnih politika.
Demokratski
i slobodni dio čovječanstva mora jasno razlikovati demokrate od autokrata,
žrtve od zločinaca. Direktno ili indirektno izjednačavanje žrtava i zločinaca
vodi ka potpunom sunovratu morala i naše civilizacije.
U Evropi, Bosni i Hercegovini i svijetu moramo
izgraditi kulturu sjećanja na genocid.
Genocid nad Bošnjacima u srcu Evrope ne smije
biti zaboravljen, marginalizovan i negiran. Ne smijemo to dozvoliti zbog
budućnosti čovječanstva.
Kultura sjećanja nije kultura osvete. To je
kultura edukovanja o politikama i ideologijama koje donose zlo i nasilje.
Svrha kulture sjećanja nije stvaranje razdora i
mržnje, već preveniranje zla i zločina.
Kulturom sjećanja
borimo se za demokratiju i ljudska prava.
Sjećanjem čuvamo i
dostojanstvo onih koji nisu među nama živima.
Sjećanjem se borimo
i za sigurnu budućnost novih generacija.
Hvala Ujedinjenom
Kraljevstvu što čuva istinu o Srebrenici i daje nadu u pravedniju budućnost.